Satanův Eden
/ William Branham
9. Část 9.
![](/images/xsmallview.png)
![](/images/smallview.png)
![](/images/normalview.png)
![](/images/largeview.png)
![](/images/xlargeview.png)
Pacient ale říká: „Nevím, jak se to stane, že budu chodit, ale přesto budu chodit." Nevíme, jak se to stane.
Ona přišla, aby Mu sloužila, protože na ni sestoupila inspirace, že toto je ta hodina, že toto je ten Zvěstovatel, že toto je Mesiáš, který může uzdravit, a ona tomu věřila. ON její službu potřeboval, a ona přišla, aby to udělala. Neměla nic, čím by to mohla vykonat. Jednala jedině na základě inspirace. Pozorujte, Bůh otevřel slzné žlázy jejích očí. Její uši o Něm slyšely, nyní Jej její oči viděly, a ona prolévala slzy radosti. K slzám, které kanuly, jí Bůh dal ještě dlouhé vlasy. Bůh se postaral o ručník – byly jím její dlouhé vlasy, a o vodu – její slzy. Ona prokázala živému Bohu službu, kterou potřeboval. Ona o Něm slyšela, ale nyní Jej viděla a mohla Mu posloužit.
Ó hříšníku! Proč neuděláš to stejné, jestliže nyní tu nutnost poznáváš. ON potřebuje tebe a tvoji službu! Nyní můžeš vidět toho, o Němž jsi jednou slyšel z Bible. Viděli jsme, jak včera večer přišel dovnitř a co učinil. Viděli jsme Jej v každém shromáždění, a někdy jsme zde seděli studení a lhostejní a měli za to: „Ano, vím, že to Písmo říká. Viděl jsem, že se to stalo." Nemáme žádné nadšení; zdá se, že nás to správně neuchopí. Zdá se, že zde ještě není nic, co z vás proudí.
Jestliže vezmeme zápalku a chceme ji zapálit, pak musí být na konci zápalná hlavička, jinak nechytne. Tím dřívkem můžete škrtat a škrtat a škrtat; jestliže nějaká chemická látka zničila tu síru, pak to nechytne, a nevydá světlo. Jestliže ale je zápalná hlavička v pořádku a vznítí se, vydá světlo.
Jestliže se místa Písma zvěsti těchto posledních dní opravdu naplňují, potom vidíte přítomnost Ježíše Krista. Slyšeli jste, co On ve Svém pozemském životě učinil, a poznáváte, že Písmo říká: „ON je ten stejný včera, dnes i na věky." Krátce předtím, než bude oheň hněvu Božího seslán na sodomský stav, vidíme, jak se Ježíš vrací zpět ke Svému lidu, přijímá podobu v lidském mase a činí to stejné, co činil. Ó, to by mělo naši duši naplnit nádherou. To by v nás mělo něco způsobit. Proč? Protože to vniká dovnitř.
Četli jste v Bibli, co On činil, když se ta žena dotkla Jeho roucha. Otočil se a řekl jí, jaké má trápení a že ji víra uzdravila. ON zaslíbil to stejné učinit ještě jednou, nežli bude svět spálen. Svět bude v sodomském stavu. V Novém zákoně se projevil Prorok, Bůh-Prorok, Prorok proroků, Bůh všech proroků, jako plnost Božství tělesně, Stvořitel z 1. Mojžíšovy knihy v mase. Haleluja! Je to Jeho Slovo! ON řekl, že se to stane. Vidíme ten sodomský stav. Vidíme, že svět se nalézá ve stejném stavu. Vidíme nyní, jak On přichází dolů a dělá přesně to, co předpověděl. My jsme o Něm slyšeli – ale nyní Jej vidíme. „Slýchal jsem o Tobě pověsti, ale nyní Tě viděli mé oči." Amen. Vidím Jej vlastníma očima. Jaká by to měla být hodina! Jaký by to měl být čas! Potvrzení Jeho Slova! Pokaždé, když je Slovo potvrzené, mluví Bůh skrze Své Slovo a stává se viditelným, aby jste Jej mohli vidět.
Tam byla pouliční prostitutka, padla u oltáře – před Ježíšem – k zemi, umývala Jeho nohy svými slzami a vytřela je svými vlasy. Bůh to odplatil. ON řekl: „Všude, kde bude toto evangelium zvěstováno, se bude mluvit i o tom, co ona učinila na její památku." Proč? Vidíte, jak byla neslušná, ale něco ji uchopilo. Ona viděla Slovo zaslíbení ze zahrady Eden, kde bylo řečeno, že semeno ženy rozšlápne hlavu hadovi. Poznala Mesiáše, jenž byl narozen z panny.
Slyšela, že se měl narodit z panny, a potom slyšela, že je na zemi. Slyšela, že by tam byl mladý Rabbi, Prorok, který uzdravuje nemocné. Ona tomu věřila. Nyní šla ulicí a hledala Jej. Tady viděla, že se tu koná veliká slavnost. Přistoupila k plotu, hleděla skrz něj a zahlédla Jej tam. Byl tam! Něco jí řeklo: „To je On!" Všecko, co potřebovala, byla inspirace. Vidíte, co se stalo? Viděla Boží Slovo učiněné masem. Slyšela, ale nyní viděla vlastníma očima.
Každý ví, že máme zaslíbení, jaká má církev být v posledních dnech. Ve svém přítomném stavu nemůže církev přikázání Boží, velké pověření Boží splnit – nemůže vyvolat Nevěstu ven. Která by to mohla udělat? Letniční? Říkám: ne! Ani žádná jiná. Jsou plevou, která obaluje pšenici. Vzešly, vypadaly přesně jako pšenice, ale pšenicí nebyly. Otvírají se, a vychází z toho zrno. Oni se zorganizovali a sami se usmrtili. Tady zemřeli. Jsou to stébla. Ale pšenice skrze ně prošla a nyní nabírá postavu v Nevěstě. To pšeničné zrno, které během středověku padlo do země, muselo zemřít.
Kritici říkají: „Jak ten milosrdný Bůh, který byl schopen rozdělit Rudé moře, mohl dopustit, že tito chudí křesťané byli roztrháni lvy, upalováni, a všechno možné museli podstoupit. ON tam seděl a zdálo se, že se tomu směje." Ó, ubohý nevědomý člověk! Neví, že pšeničné zrno musí padnout do země? Ve středověku muselo padnout do země jako každé jiné zrno a být pohřbeno, aby skrze reformaci, Luthera, vzešly dva lístečky, začátek stébla. Skrze Wesleye muselo růst dále, aby se objevil klas s pylem – velký čas misií. Pak muselo přijít letniční hnutí s navrácením darů. To bylo pšeničnému zrnu již tak podobné, že by skoro vyvolení byli svedeni. Když otevřeme klas, ještě tam zrno není; je to jen pleva. Ale brzy potom začali zakládat organizace jednoty, organizace dvojnosti, trojjedinosti, organizace sboru Božího atd., a všechno organizovat a na místě zemřeli. Co se děje nyní? Je to příbytek pro pšenici, která v něm roste dále.
Nyní se stahuje zpět a začíná se ukazovat pšenice. Toto není letniční časové období, toto je časové období posledních dnů. Toto je časové období Nevěsty. Nyní svítí večerní světlo. Nyní se naplňuje Mal. 4, aby byl dokonán plán Boží. Nyní se naplňuje Luk. 17, 30 a všechno, co Jeremiáš, Joel a všichni ostatní řekli v této knize o tomto dni. Toto je ten den! „Pane, já jsem slyšel, že to přijde, ale nyní to vidím vlastníma očima."
Přestože mnozí falešní napodobovatelé, jako např. Jannes a Jambres vystoupili se všemi možnými triky a dělali to, co Mojžíš, nemohlo to jím ani Aronem otřást. Věděli jako Job, odkud se jim dostalo inspirace. Věděli, že to bylo TAK MLUVÍ PÁN! Stejná Bible, ve které je o nich psáno, říká, že v posledních dnech povstanou napodobovatelé. Kdo vystoupil nejprve, když něco započalo? Tyto náboženské denominace? Kdo, Mojžíš nebo napodobitelé? Kdyby s tím začali oni, pak by byl napodobitel Mojžíš!
Nyní tu máme každý druh lidí s darem rozeznání a vším ostatním. Snaží se tím vaši mysl odlákat od pravé věci Boží, kterou Bůh prokázal skrze Písmo jako pravou. Na vlastní uši jsme o tom slyšeli, nyní to vidíme na vlastní oči." Amen. Věříte tomu? Celým srdcem? Inspirace. Ve dni, ve kterém se zjeví Syn člověka, se Syn člověka, Ježíš Kristus oznámí mezi Svým lidem.
K Abrahamovi a jeho družině přišel Muž. Muž, který měl na šatech prach a vypadal obyčejně. Seděl zády ke stanu a ptal se: „Kde je tvá žena Sára?" Nikoli Sarai, ale Sára; Abraham, ne Abram. ON jej nazval jeho jménem a ptal se: „Kde je?"
On odpověděl: „Ve stanu za Tebou."
Potom On řekl: „Za rok o tomto čase zase k tobě přijdu." Ona se smála sama v sobě. ON se ptal: „Proč se Sára smála?" ON dal to zaslíbení. Tehdy to byli oni, kdo čekali na zaslíbeného syna.
Nestarám se o to, co dělají lidé v denominacích a jak velice tvrdí, že čekají na Krista. Způsob jejich jednání dokazuje, že to tak není. Ty skutky mluví hlasitěji, než vaše slova. Oni přemýšlejí jen o tom, jak do svých denominací nalákat více členů. Ale existují lidé, zde jeden a tam jeden, kteří skutečně čekají na návrat Pána. Oni po tom vyhlíží. Jen jim se On zjeví; jenom oni tomu budou rozumět.
Jen vyvolení pochopili, kdo On byl. Myslete na to, tehdy byly na zemi si tři miliony Židů a ani třetina nevěděla, že tam byl, že přišel a odešel! ON se zjevil těm, kteří na to čekali: Janu Křtiteli, apoštolům, učedníkům Janovým, slepé Anně v chrámu, Simeonovi, knězi, kterému bylo zjeveno Duchem svatým, že Krista uvidí, atd. Všichni ti velcí náboženští vůdci, teologové, byli tak slepí, jak to jen šlo.
Déšť může semeno v zemi probudit jen tehdy, jestliže tam semeno je. Nejprve jste byli jako zárodek ve svém otci. On vás neznal. Přesto jste v něm byli. Skrze vaši matku jako „živnou půdu" jste vyšli v jeho obraze. Pak s vámi mohl mluvit. Ó, ten veliký Bůh! Jestliže máte věčný život, pak byl ten zárodek věčného života na počátku v Bohu. Vy jste tam byli, byli jste v Jeho myšlenkách, vaše jména a všechno ostatní. Skrze Své předzvědění vás určil k tomu, toto vidět. Vy, kteří jste nebyli určeni, to nikdy neuvidíte. Ale myslete na to ve jménu Pána Ježíše, že ta hodina je tady! Nechcete Mu věřit a předat Mu své životy? Musím se dostat k závěru. Je již po deváté hodině.